Za Moju ćerku MingXia
London, 2:30 PM
Ćao, mama.
Ćao, dušo. Imam loše vesti. Zdravlje tvoga oca nije baš najbolje.
Trebalo bi da dođeš. - Da li te je zamolio da me pozoveš?
Ne baš sa mnogo reči.
Videli smo se na 15 minuta prošlog leta.
Njegov stan, račun u banci, osiguranje, univerzitet...
Tvoja sestra je u Australiji. To je previše za mene.
Videću da li Gaelle može da dođe.
Ćao, ljubavi.
Da li mu se stanje pogoršalo? - Moram da budem tamo.
Doći ću.
Invazija Varvara
Hristovo telo.
Pričest se obavlja ovamo.
Hristovo telo.
Kako je gospodin Desmarais? - Ne znam. Ja nisam gospodin Desmarais.
Izvini, kompijuterski sistem je u haosu.
Constance Lazure. - Moja žena Louise.
Mora da je teško držati ga ovde.
Izbacila sam ga napolje pre 15 godina.
Pa bilo da je ovde, ili da pumpa studentkinje u svom sta...
Poštedi me. Znaš da je prošla godina otkad sam zadnji put naskočio studentkinju.
A Raphaelle-a Metellus? - Ona je Dominique-ov student.
Ali si ti njen lični tutor? "Kolena dole, široko otvorenih."
Najbolje da nastavim obilazak. Prijatan dan! - I tebi, sestro.
Zvao sam Sebastien-a da mu saopštim.
Jesi li? - Zar ti nije drago?
Divno, možemo da igramo njegove video igrice. - Još uvek je mlad.
Ok, zar nije pročitao ni jednu knjigu u svom životu?
Bilo koju knjigu? Zar to izgleda kao da tražim previše?
On možda ne čita, ali nauči za mesec dana, više nego ti za celu godinu.
Puno hvala. - O.k., cimeri smo.
Leti za Belfast u ponedeljak... - Verovatno ću morati da ostanem duže.
Moj dragi!
Mora da si iscrpljen. Koliko je sati tamo kod tebe? 2 posle ponoći.?
Gaelle, kako si, dušo? - Fino, hvala.
Zdravo, gospodine. - Mladiću.
Da li se sećate Gaelle? - Gaelle je nezaboravan.
Kako ste?
Nema privatnih soba? - Srećan sam što nisam u hodniku.
Pokušao sam, ali sam samo dobio telefonsku sekretaricu.
Tata je veoma bolestan. Molim te, javi se.
Ono što vidim i nije ohrabrujuće.
Ali da bih bio siguran, potreban mi je "PET" skener.
Vidi da li to mogu da urade. Mogu da to pošalju preko satelita.
To je sinonim za "Tomografiju Pozitronskim Snopom".
Sherbrooke ima jedan, ali ima listu čekanja od 6-12 meseci.
Zar on ne ide u Burlington danas? Oni imaju jedan, -
ali je skup $2000 dolara.
Pare ne predstavljaju problem. - Imaš sreće.
Nikada nisi osluškivala moje telo.
Ali ne osećam krivicu. - Sačekaj, da se obučem.
Ambulantna kola me vode u Burlington za 10 minuta. - Bez daljnjih izgovora!
Zbog moje radijacijske terapije. - Ne!
Mašine ovde su prilično zastarele. - Prestani da me izbegavaš.
Ovo je moj sin, Sebastien, on će ići sa mnom.
Ona je žena koju sam poznavao, jako, jako davno.
Ne mogu da podnesem da dolazim sam.
Nikada nisi bio ovde? - Nikada.
Ali vi se redovno viđate.
Uvek na neutralnoj teritoriji. Uglavnom u restoranima.
Da li on dolazi kod tebe? - Povremeno.
Ali ti nikada ne dolaziš ovde.
Ne. To je mesto na koje dovodi svoje ljubavnice.
Ako budemo imali sreće, naći ćemo neke pantalone.
Drago mi je da će Sebastien danas ići sa njim.
Važno je da razgovaraju.
"Božić na vidiku, uskršnje jaje 6 stopa ispod."
Imam istraživanja.
Ne izgleda mi dobro. Uopšte ne.
Ne možemo da garantujemo, ali mogućnost greške, skoro da ne postoji.
Da li ima jake bolove?
Zašto ga ne dovedete ovde? Ako ništa, bar neće patiti.
Pobrinućemo se za to.
Žao mi je, druže.
Baltimore nije daleko. 7 sati kolima, i jedan sat avionom.
Ne želim da idem u egzil. - Zar ne bi želeo svoju sobu-
sa kupatilom i cd plejerom? - Koji cd-ovi?
Tako da možeš da slušaš muziku. Oni to imaju u civilizovanim zemljama.
Znaš li koliko to košta? - Ništa ne košta. Ja sam se pobrinuo za to.
Nikoga ne poznajem. - Svi ćemo poći sutra.
Ne, nećemo. Ne idem u Ameriku.
Glasao sam za medicinsku zaštitu, i prihvatiću konsekvence. - Samo idioti odbijaju da se promene.
Želim da budem sa svojim prijateljima. - Tvojim prijateljima? Ko su oni?
Dominique je daleko, ali Pierre...
Nemaš nikoga. Osim one ludakinje od jutros.
Koje ludakinje? - Nebitno je.
Suze, iskolačene oci: Moj Remy!
O čemu on priča? - Marlene Dupire.
Nisi spavao i sa Marlene Dupire? Ona je dokazana lujka, to je svima poznato!
Uništio si familiju zbog nekoga kao što je ona? - Nisam uništio ništa!
Uništio si mamim život, moj pubertet, Sylvane-in...
Okrivljuješ me i za njen neuspeh?
Ona voli more, oplovila je svet, isporucujući jahte. Pobedila je treće rangirani univerzitet.
Možda si milioner, ali ne znaš ništa!
Znam da ne želim da završim kao ti! Ona je razlog zbog kojeg sam ovde.
Ona me je odgajila, a ne ti!
Zar ne možeš da uhvatiš avion i otputujes u Hong Kong?
Nisi mi potreban, ni jedne jedine sekunde! Idi dođavola!
Jebi se! - Idi dođavola!
Mi se vraćamo u London. - Ne možete.
Ponudili smo mu najfiniju bolnicu, a on nas je odbio.
Čuo si ga. Nikada se neće promeniti.
Planiraš li da imaš decu? - Definitivno.
Dok ne postaneš roditelj, nikada nećeš razumeti.
On ti je menjao pelene.
On je zvao tvog učitelja svakoga meseca tokom celog tvog školovanja.
Želeo je da uspeš.
Kada si dobio meningitis u trecoj godini...
ljuljao te je u svom naručju 48 sati neprekidno...
bez spavanja, da te održi u životu.
Toga se ne sećaš.
Šta da radim?
Nađi njegove prijatelje. Nađi mu komfornu sobu.
To ne bi trebalo da bude teško.
Ministarstvo zabranjuje promenu bolnica. U svakom slučaju, smestili su ga na Interventno.
A sprat ispod je prazan? - Već dve godine.
Moze li da se prebaci tamo? - Sladoled sa pitom?
Uvek možeš da pitaš u administrativnom. Srećno!
Sada te napuštam.
Srećan si da imaš tako brižnog sina. - Misliš?
Koliko dece dolazi ovde?
Pogledaj unaokolo! Da li vidiš neku decu pored postelje svojih očeva?
Ja sam ovde svaki dan, tako da znam.
Da li ti je otac u bolnici? Hoće li tamo umreti?
Na kraju. - Da li ga posećuješ?
On je živeo u Chicoutimi, a ja u Montrealu.
Došao si iz Engleske?
London, Chicoutimi, za tebe... ista stvar? Postaješ li konfuzan?
Kada bude gotovo, pritisni dugme End. To ga zaustavlja.
Teško je, ali ako se koncentrišeš, uspećeš.
Zdravo, tata! Pogledaj, Pacifik.
Isplovili smo iz Sidnija za Novu Kaledoniju,
pa za Istočno Ostrvo i konačno za Valpariso.
Šaljem ti mnogo morskog vazduha. Kažu da je to dobro za tvoje zdravlje.
Moram da idem. Satelitska veza košta čitavo bogatstvo.
Šaljem ti puno poljubaca. Ćao za sada!
Sigurnosna propusnica? - Gospođo Pelletier? Lloyd iz Londona.
Zar vam nisu dali jednu? - Ne.
Poslednja vrata na desnoj strani. Ali sledeči put će vam trebati propusnica.
Zdravo. Pauline Joncas-Pelletier.
Molim vas sedite.
Dakle, vi ste iz Lloyd-ove kancelarije iz Londona?
Uopšte ne, to sam rekla da bih ušla.
Moj otac je ovde. Želeo boih da ga premestim na prazan sprat.
Da mu namestim nešto komfornije.
To je predivno.
To se poklapa sa našim programom o svesti svih članova porodičnih zajednica!
Ali na žalost, naša raspodela infrastrukture je definisana
od strane Ministarstva zdravlja.
Apsolutno je nemoguće odrediti naše odgovornosti u kontekstu individualnih zahteva.
Siguran sam da naše osoblje... - Pripremio sam ovaj dokument.
Morate da razumete, da naša raspodela resursa zavisi od definisanja prioriteta obaveza
zavisno od dijagnostičkih parametara utvrđenim na regionalnim konsultacijama br.2.
Pa to je smešno. Mi nismo zemlja trećeg sveta.
Razmislite ponovo.
Čak i ako zažmirimo na jedno oko potrebno nam je i odobrenje sindikata.
A to je problematično! - Ja ću se postarati za njih.
Ovaj dokument će se dopunjavati jedanput nedeljno. Vratiću se sutra. Hvala vam!
Postoji soba na praznom spratu. Trebaće nam samo 5 minuta. Samo želim da je vidiš.
Vratiću se do 17h.
Izvinite, uzmite sledeči.
Želim da uredim sobu na ovom spratu. Mogli bi...
Gledajte, ništa se ne događa bez sindikata.
Sve počinje i završava sa sindikatom. Razumete? - Doći ću kod vas, u redu?
Morate da to prefarbate, da izribate pod.
Samo sekund, čoveče.
Govoriš o prekovremenom poslu, razumeš? A moji momci ne. -Plaćam u kešu.
Kešu? - Keš. Jedan moler.
Dvojica.
Šest sati.
Osam.
Koja je dnevnica?
$40. - $35.
Želim krevet, zavese, fotelje... - Gledaj čoveče, mi to ne radimo.
Iznajmite nekoga i nadzirite posao. I dostavite mi razumne troškove.
Razumne? - Recimo 25%.
Evo $2500 za početak. Isplata ce biti vršena svakog drugog dana.
Gde je moj laptop?
Šta? - Moj kompijuter.
Na spratu. - Nije tamo.
Mora biti. - Tamo nema ničega.
Na spratu, ne u svlačionici. Nisam lud. - Nije tamo.
Neko mora da ga je uzeo.
Ko? - Ne znam.
Imao sam 50 e-mailova. Kako da ih sada povratim?
Moj kompletan posao sa Norveškom. A nemam bekap.
Da li znate čime se bavim? - Nikada mi niste rekli.
A zašto bih se trudio? Nikada ne slušate.
Tu ima, da kažemo, 3000 mrtvih. Istorijski, to je zanemarljivo.
Kao Američki primer,
50,000 je umrlo u bici za Gettysburg.
Ono sto jeste bitno, kako je moj stari profesor govorio,
je to sto su udarili na srce imperije.
U ranijim sukobima- Korea, Vietnam, Zalivski rat
Imperija je uspevala da drži varvare dalje od svojih vrata, i granica
U to kontekstu, ljudi mogu pogledati na 9/11, i mogu da kažem da je,
to pocetak velike invazije varvara.
Alain Lussier, hvala ti. - Moje zadovoljstvo.
Oprostite, moj kompjuter je upravo ukraden. - Zaista? Ispunite ovaj formular.
Zbog čega? - To je za policiju.
Pogledajte, sve ove prijave su od prošlog ponedeljka.
Da li policija ikada istražuje? - Ne, samo kada postoji fizičko nasilje.
Prošle nedelje je žena silovana u staroj vešernici, pa su došli.
Inače bi bili ovde 24/7.
Lako je opljačkati pacijente. Oni pola vremena prespavaju.
A sindikat štiti zaposlene.
Nema mnogo toga što možemo da uradimo.
Ronald?
Šta mogu da učinim za tebe, druže? - Izgubio sam, ili zaturio svoj kompjuter.
Možda u sobi mog oca. Pa ako postoji šansa da neko nađe negde laptop...
Raspitaćemo se, ali ne mogu ništa da garantujem.
U torbi. - U torbi. Proverićemo.
Hvala vam, cenim to.
Halo? Na telefonu.
Naravno da te se sećam, Sebastien.
Kako si?
Da, prošlo je dosta vremena.
On je vrlo bolestan.
I potpuno je sam, izuzimajući moju majku.
Znao sam da je u bolnici, ali nisam razumeo...
U principu skoro nikada ne dolazim u Montreal, pa...
Da li je još uvek u bolnici?
Pierre, potreban si mi, sada.
Škola počinje, nismo uspeli da pronađemo obdanište, deca su bolesna...
To je život. Uvek isto.
Pokušaću da uhvatim avion.
Kažeš to zato što su vremena tako teška.
Ne posebno teška. Ne, uopšte.
Suprotno verovanjima, 20-ti vek i nije bio toliko krvav.
Slažem se da su ratovi izazvali oko 100 miliona mrtvih.
I 10 miliona u Ruskim gulazima.
Za Kineske kampove ne znamo tačno, ali prepostavlja se oko 20 milona.
Dakle, 130, 135 milona mrtvih. Ne toliko impresivno.
U 16-tom veku, Španci i Portugalci su uspeli
bez gasnih komora i bombi da pokolju 150 miliona Indijanaca u Latinskoj Americi.
Sa sekirama! To je puno posla, sestro.
Čak i sa podrškom Crkve, to je dostignuće
Toliko, da su posle njih, Holanđani, Englezi, Francuzi i kasnije Amerikanci,
sledili njihov put i poklali još 50 miliona.
Ukupno 200 miliona mrtvih!
Najveći masakr u istoriji dogodio se upravo tamo.
A ne bedni muzej holokausta.
Istorija čovecanstva je istorija horora!
Imaju probni program sa heroinom.
Pogledaj da li još uvek postoji.
Heroin je 800% efikasniji od morfijuma.
To čini ogromnu razliku. - Ok, hvala.
Odmorite se malo. - Hoću, laku noć.
Jeste li prijatelj sa premijerom, ili hokejaška zvezda?
Njegov sin se brine o njemu. - Znam. A glupan neće da mu zahvali.
Moj sin je ambiciozan i puritanski vaspitan kapitalista.
Dok sam ja uvek bio osetljivi socijalista. - Osetljiv, nije ni pola od priče, sestro.
Nepristojan!- Razvratan! - Bestijalan! - Lascivan! -Perverzan!
Kako si ti, požudni gresniče? - Bolje!
Daj mi poljubac, ti zmijurino.
Vratio si se? - Juče?
A Aljaska? - Prelepa i hladna, kao i ja!
Vidiš sestro? Moja ekskluzivna snaja, moja herojska žena, i dve šarmantne ljubavnice.
Mogu da umrem u miru. - Gorećeš u vatrama pakla.
Ali neću biti sam. Oni su sigurni, ali ako pogledamo nemoralnost one dve, sigurno će se peći pored mene.
Bilo da ćeš svirati harfu na oblaku
večno, smesten između John Paul II, osornog Poljaka i majke Theresa-e, mršave Albanke.
Bolest mu utiče na mozak.
Ne, to je samo etnološka činjenica, Louise.
Albanci su često mršavi, a Poljaci su uvek osorni.
"tako da je nesreća Poljke dokaz Božijeg delovanja!"
Zdravo. Želi da se sretnem sa nekim policajcem ili detektivom iz odreda za narkotike.
Sedite.
Kako si, ti, velika svinjo? - Šta radiš ovde, stari bolesnice?
Ovo je Alessandro.
Čuli smo sve o tebi.
Gilles Levac. Moj partner, Kim Delgado.
Sedite - Hvala.
Moj otac je ovde u Montrealu, hospitalizovan.
Dobija nikakvu negu, naravno, i trpi velike bolove.
Doktorov prijatelj mi je savetovao da mu nabavim malo heroina.
Znam malo o drogama. Kao student popušio sam džoint.
Droga se prodaje u svakom gradu, a policija zna gde.
Nadam se, možda naivno, da mi možete preporučiti mesta gde mogu naći kvalitetan heroin.
To je fascinantno, osim što...
je naš posao da hapsimo dilere a ne da pomažemo mogućim kupcima.
Mislite o meni kao o pametnom momku koji pokušava da uštedi vreme.
Mislite o meni kao nekom ko nije toliko glup da želi da pročita naslov:
"Policija je pomogla novinaru da kupi drogu."
Ne... - Ona i ja ne želimo da završimo naše dane tako što ćemo preusmeravati saobraćaj u Chibougamau.
Kunem sa da nisam novinar. - Zašto bih vam verovao?
Ja sa trgovac nekretninama kod MacDougall Deutsch-a. to je lako proveriti.
Lako je štampati lažne posetnice.
Izvinite što vas uznemiravam.
Moram da probam diskove.
Pogledaj, Citrouillard familija!
Claude, ne verujem! Kako si?
Heroin je nekada bio za bogate. Sada su cene pale i to se promenilo.
Ali tradicionalno, to je droga muzičara i pesnika...
Misliš, da pitam svoje prijatelje? - Ne mislim ništa.
Ponavljam glasine koje kruže u medijima. - Ok.
Šta tačno ti radiš?
Dragi moj, ja sam direktor Kanadskog naučnog instituta u Rimu.
A šta tačno radi direktor Kanadskog naučnog instituta u Rimu?
U stvari, vodimo agenciju koja se bavi kulturom, i treba da pomogne kanadskim studentima u Rimu.
A koliko je studenata Kanadskog univerziteta trenutno u Rimu?
Zapravo, nekolicina.
Zašto pitate?
Želimo da znamo kako su proćerdane naše poreske takse.
Mi smo za veoma skromnu operaciju. Naravno, direktor zahteva plaćenu poslugu...
...a vi ste uvek dobrodošli, podrazumeva se.
Niste bili pogođeni kresanjem budžeta? - To je nemoguće.
Institut je sakriven u budžetskoj moćvari Ministarstva spoljnih poslova.
Sam ministar nema pojma da mi postojimo.
Sa kim treba da spavam da bih dobila taj posao?
Bojim se da bi ljudi sa kojima bi spavala bili slepi na tvoj šarm,
ma koliko izdašan on bio.
Izdašnost ima svoje obožavoace, draga. - Ne u Ministarstvu spoljnih poslova.
To je to?
Neko je to negde pronašao? - To je to.
Moram da mu nabavim heroin. Potreban mi je neko sa kontaktima.
Predugo sam bila odsutna.
Jedini puder koji sada snifam je dečiji.
Mogla bih da pitam moju ćerku. Sećaš se Nathalie? - Da, pomalo.
Ne mogu ništa da obećam. Retko se sa njom čujem.
Zdravo, dušo. Mama je. Ja sam, Diane-a.
Nedostaješ mi, dušo.
Gledaj, sećaš li se Sebastien- a, Remy-jevog sina?
Često ste se igrali zajedno kao deca.
Želi da se sretnete. Potrebna mu je informacija.
Pa, pozovi ga kad god hoćeš, u bilo koje vreme.
Ako želiš da ne kontaktiraš preko mene, ostaviću ti njegov broj.
Moramo da smanjimo troškove pre 6-te. Potrebna nam je ogromna količina pelena.
Deca su tako skupa.
Zašto ih ljudi u trećem svetu imaju toliko puno?
Zaista je to glupo reći. - Jadni vi studenti, ako vas uče takvim sranjima!
Da li si nabavio knjigu koju sam pomenuo? - Koju?
Unutrašnje izlečenje od Swami Rapudanthra-e.
Ne, nažalost ne. - Ja ću je doneti. Telo ti je u glavi.
Bolest počinje i završava se u glavi. Ja to stalno govorim Pierre-u.
Pa, mi odosmo. - Vidimo se uskoro.
Koliko je stara? Nije stvar u godinama. Njene sise su teže od njenog mozga.
Prestani. - Istina je! Količina krvi koju zahtevaju
isusuje mozak. To je psihologija. - Bez mudrih sranja.
Dovela mi je dve devojke koje su mi promenile život.
I samo blago trljanje njene ruke i imam erekciju kao bik.
A složićeš se da je to dar s neba u našim godinama.
Nathalie?
Nisam te prepoznao. Uđi.
Da li imaš puno radno vreme?
Šta ti radiš? - Prikupljam činjenice.
Za neku izdavačku kuću?
Boreal Press. - Tako da ti je radno vreme fleksibilno.
Moj predlog je da ja plaćam tvoje snabdevanje
kao i mog oca.
Hoćeš li braon ili beli? - Nemam pojma.
Da pušiš ili da se bodeš? - Imam poverenja u tebe.
Ne bi trebao. - Zašto da ne?
Nikada ne bi trebao da veruješ narkomanu.
Oni imaju naviku da lažu.
Evo, ovde je.
Koloiko? - $500.
Prilično je papreno, a?
Ta devojka je nevina. Samo mi čini uslugu.
Uhapsite mene, ali zaboravite na nju. - Da vas uhapsimo?
Mislite li da sam budala? - Nimalo.
Locirao si Olivier-a za dva dana. Lepo.
Olivier? - Diler.
Zašto ga ne uhapsite? - Želite li da svakoga uhapsim?
Prepoznajete li ga? - On je Michel Richer, biolog.
Nikada ne hapsite snabdevače?
Uvek. Radimo već 2,3 godine i uhapsili smo Iransku bandu.
A onda su Iračani zauzeli njihovo mesto.
Ili Libanci, Turci, Italijani.
Previše je zahtevno. U pitanju je prava invazija.
A šta vi radite ovde? Mislim, sada?
Moj posao. - Vidim.
Održavam mir.
Ribice su zagrizle u Lampino-vom ribnjaku.
Vreme je da pecamo.
Šta studirate?
Zašto pitate? - Radoznalost.
Kriminologiju, i sekundarno, psihologiju. Vi?
Matematiku, sekundarno, ekonomiju.
Čuvajte se. - I vi.
Ne sećate me se? - Ne.
Bio sam blizak sa sa vašom mamom.
Mislite da ste spavali sa njom? - Ne samo to.
Da li ste oženjeni. - Da.
Oženjeni nikada ne ustaju ujutro.
Viđala bih ih kad bih se probudila usred noći.
Iz dečije perspektive, to može da izgleda užasno.
Mi to zovemo seksualnim oslobađanjem.
Šta je to? - Heroin.
On dolazi od opijuma, zar ne?
To je morfijum miksovan sa hemikalijama.
Hoćemo li da ga ubrizgamo? - Da počnemo prvo sa inhalacijom, a onda ćemo da vidimo.
Neverovatno je...
Budite tihi. Pokušajte da se koncentrišete.
Prvi put je najbolji. I taj je najduži.
Poznat je kao jahanje zmaja.
Dobro jutro. - Dobro jutro.
Nešto smrdi. Da li ste pušili? - Ne u ovom životu. Zapalio sam sveću i meditirao.
Gde je tvoj IV? - Dr Levesque ga je sklonio.
Dobro jutro moje doktorke.
Duboko udahnite.
Da li vas ovde boli? - Oh, da.
A ovde? - Da, i tu.
Da li je bol nepodnošljiv? - Moj Bože, ne!
Vi ste puni duha. - Ne bih mogao da budem puniji!
Kako spavate? - Kao beba.
Onda neću da vam prepišem sredstva protiv bolova.
Zaboravite! - to je predivno!
Uvek kažem, što duže ostanu lucidni, to je bolje.
Ja planiram da ostanem lucidan dok ne umrem.
Predivno, gospodine Paranteau. - Hvala vam, Dr. Dube.
Ja nisam Dr. Dube. - Kako se uklapa, zato što ja nisam gospodin Parenteau.
Ko je on?
I tako, sve je počelo sa Maria- om Goretti.
Tačno. Devojka koja je rekla ne! - Koja je Maria Goretti?
Portugalska seljanka. - Portugalska? Sveta Maria Goretti!
Ona je Italijanka? - Iz Nettuno-a.
Portugal, to je Fatima, utvare, Device, ovčari.
Čuvena tajna Fatime. - Koju je samo Pobe mogao da čuje.
Jadna Canada, u 1960. - Pogledaj, mi verujemo u to.
I tako su snimili poučan film o životu Maria-e Goretti.
A ko u njemu igra? - Naprežem mozak.
Ines Orsini.
Naravno! Besmrtna Ines Orisini! Kako sam to mogao da zaboravim?
To sam video u školi u Padua-i sa Jesuitama. - Ja, Jesuite i Brebeuf.
Ja, na Chicoutimi seminaru.
U celom filmu je besmrtna Ines Orsini
bila obučena od glave do pete.
Ali na nekoj tački su bar morali da naglase podlu prirodu životinjskih želja
odvratnog silovatelja.
Tako da je izuzetna Maria skvasila svoja neverovatna stopala u okeanu.
Sa uobičajenim ali skromnim gestom, zadigla je suknju...
Butine Ines Orsini! - Čak se i ja toga sećam!
Oh, prolio sam reke sperme drkajući ga na njene butine!
Znači to objašnjava porast vodostaja na reci St. Lawrence.
Godinama bih zaspao sa erekcijom, razmišljajući o Ines Orsini,
do dana kada sam video Francoise Hardy kako na TV-u peva "Svi momci i devojke".
I odjedanput sam postao indiferentan na sveto Inses-ino držanje. - Maria Goretti, sama,
napuštena - sudbina svih žena
Dugo vremena sam spavao sa Francoise Hardy. Bili smo veoma srećni.
Ali, onda sam otkrio Julie Christie u filmu. Naša luda afera je trajala 6 meseci,
dok nisam upoznao Chris Evert, tenisku šampionku,
koju sam napustio zbog uzvišene Karen Kain
koja je igrala Carmen u Marseille-ju.
Ceo život sam išao u krevet sa prelepim ženama.
Jednog jutra sam se probudio, shvatajući da sam zaspao mastajući o Karibima.
Ostario sam. Žene su napustile moje snove.
Prošlo je tako dugo od kada sam maštala o muškarcu.
Šta zapravo ti radiš?
Ti si predsednik Norveške naftne kompanije.
Kupio si naftnu bušotinu na severnom moru od bankrotirane američke kompanije.
Možeš da proizvodiš naftu za 7$ po barelu, a da je prodaješ po 25$.
Ali želiš da izbegneš uticaj promenjivog kursa za cenu barela. Kako?
Nemam ideja. - Pogledaj me, napravićemo trampu.
Šta je to? - Dogovor gde ti moja banka plaća
fiksnu cenu a ti plaćaš fluktuirajuću cenu.
Ugovorom se obavezes da prodaješ naftu po fiksnoj ceni za fiksni vremenski period. Ukratko,
Ja ću se pobrinuti za finansijski rizik.
Da li si dobar u tome što radiš?
Veoma dobar.
Možeš li da kažeš vozaču da se zaustavi pored jezera?
Verovatno.
Voleo bih da ga vidim ponovo.
Na Berkley-ju sam doktorirao pored Locken-a i Donaldson- a, dva buduća dobitnika Pulicerove nagrade.
Nisu bili bolji od mene, ali su bili Amerikanci.
Ja, vratio sam se ovde, počeo da predajem, oženio se,
A onda, ..., onda ništa.
Tvoje zene su te drzale suviše zauzetog. - To je bio kratak vremenski period, kao što si rekao.
Ne, ono sto mi je nedostajalo, bila je ekstravagancija.
Došao sam na patetični randevu u slabo grejanom stanu u Istočnom kvartu.
Bio sam zamenjen sa TA u okviru 48h. Dekanat je odbio da se pozdravi sa mnom.
Najlepša sekretarica je dobila nagradu zbog odbijanja materinstva.
Gospodo i dame, iz zdravstvenih razloga, neću biti u stanju da ispunim svoje obaveze.
Gospođa Raphaelle Metellus će me zameniti.
Da li to utiče na naše krajnje rokove?
Ne, krajnji rokovi i ispitni termini ostaju nepromenjeni.
Ima li još pitanja?
Srećno. - Hvala.
Pa, kao sto si video prošle nedelje, 1840. su izbori bili prilično burni.
Partija Vigovaca,
tada tek osnovana, ujedinila je 4 izborne jedinice,
Prvo, Nacionalne Republikance, sledbenike Adams-a i Clay-a, osnivača partije.
Irinin dom, moram da izađem.
Da li Nathalie to kupuje za tebe?
Ona je prijatelj.
Ako si stalan kupac, možda bi mogli da se dogovorimo direktno.
To je samo privremeno.
Sve u životu je privremeno.
"nikada ne možeš da plivaš u istoj reči dva puta," kažu...
koje je njegovo pokriće? Znaš...
Možeš da računaš na Nathalie. Mislim da joj se sviđašs.
Videćemo.
Znaš gde živim. - Naravno.
Šta to radiš. - Čekam na tebe.
Uvek si mi u mislima. - Znam, rekla si mi.
Noću te zamišljam kako krvariš u jednoj ulicici, u pandemonijumu pucnjeva.
Uvek sam tako uplašena. To je nepodnošljivo.
Previše maštaš.
Znaš da ovo ne može potrajati.
Naravno da znam. Znam to bolje od tebe.
Znam da je moja greška, i to je ono što me ubija.
To ništa ne menja. To mi nije potrebno.
Ti mnogo ne mariš za život, zar ne?
Zapravo ne.
Bio sam kao ti u tvojim godinama. Spreman da umrem u bilo koje vreme. Nije mi bilo stalo.
Zbog toga se mladi ljudi pretvaraju u najbolje mučenike.
To je paradoksalno, ali život te nadrasta
kada počinješ da oduzimaš; ostalo mi je još 20 godina, 15,10,5...
Dok ne shvatiš da više nemaš vremena.
Ja kupujem moj poslednji auto.
Ovo je moj poslednji put u u Đenovu, Barselonu,...
Ja neću poživeti toliko dugo. - Kako znaš?
Overdoziranje je postalo jako učestalo.
Ali nikada se ne zna. Možda ćeš to pobediti i doživeti duboku starost.
Ako ne možemo da dešifrujemo prošlost, kako možemo da predvidimo budućnost?
Niko nikada nije znao šta će se s njim dogoditi.
Osim mene, sada. Ja znam.
Jesi li uplašen? - Naravno. Ne želim da umrem. Toliko volim život.
Šta je to što voliš? - Sve.
Vino, knjige, muziku, žene, iznad svega žene.
Njihov miris, njihova usta, osećaj kad dodirneš njihovu kožu.
Da li ih je bilo mnogo? - Da.
Zar ne počinju da liče jedna na drugu? - Da, pomalo.
Ali nikada ih se nisam zasitio.
Još uvek si veliki zavodnik? - Ne, više ne. Sa godinama, to nije ista stvar.
Da li jos uvek uzivaš u vinu?
Nažalost ne. Ne sa mojom jetrom.
Putovanja o kojima si maštao, da li si ih preduzeo?
Danas se turisti nalaze svuda.
Nije sadašnjost ono čega se držiš, To je tvoj prošli život.
Taj život je već mrtav. - Možda.
Očekivao sam mističnog prodavca antikviteta, a ne zanosnu mladu damu.
Upozoravam vas, ja nisam specijalista.
U jednom trenutku, svi ovde su bili katolici.
Kao u Španiji ili Irskoj.
Tačno određenog dana u 1966- zapravo, crkve su se iznenada ispraznile i ostale bez vernika par meseci.
Veoma čudan fenomen, koji tek treba razjasniti.
Tako da mi sada, ne znamo šta da radimo s tim.
Vlasti pokušavaju da saznaju da li to ima bilo kakvu vrednost.
Komercijalnu vrednost? - Da.
Da li imate bilo kakve francuske antikvitete iz 18.-og veka?
Amerikanci su ih pokupovali. Ima nekoliko primera u muzeju.
Siguran sam da je to velika vrednost za ovdašnje ljude, to zajedničko sećanje.
Ali ima li ičega što bi mogli da prodamo? - Na svetskom tržištu?
Iskreno, ne mogu da zamislim.
Drugim rečima, to je apsolutno uzaludan trud.
Pokazavu ti izlaz.
Pius XII sedi na svom dupetu, u svom pozlaćenom Vatikanu
dok je Primo Levi odveden u Aushwitz... To nije tužno!
To je vredno prezira! Gnusno!
Ako je to što kažeš tačno, i istorija je samo sled odvratnih zločina,
onda mora da postoji neko ko može da nam oprosti.
Ja verujem u to.
Zavidim ti.
Bar kada bih to napisao.
Ništa nisi napisao? - Nekoliko radova tu i tamo, ništa ozbiljno.
Šta radiš?
- To me gnjavi.
Šta bi želeo da napišeš?
Arhipelag Gulaga, Tablicu Elemenata.
Zaista, u toj klasi? - Nikada. -Pa?
Bar bih ostavio znak. Potrebno nam je da se nastavimo, čak i u našim skučenim terminima.
Da bi mogli da kažemo da smo dali sve od sebe. To nam dopušta da umremo u miru.
Ja sam totalan promašaj. - Bar si to shvatio.
Tako mnogo profesora je nepodnošljivo samozadovoljno.
Ne poznajem tvoju ćerku, ali Sebastien-a ne bih nazvala neuspehom.
Ne zahvaljujući meni. - Ti to ne znaš.
Mislili smo da svratimo. - Svi se pitaju kako si.
Sigurno ne svi. - Bio bi iznenađen.
Poslednjeg dana nastave, niko nije izgledao motivisan.
Uopšte tada nismo imali pojma. - Tačno. A sada kada ste otišli...
Vidimo šta nam nedostaje.
Zaista sam dirnut da to čujem. Zaista.
Trebalo bi da krenemo.
Imamo predavanje kod gospodina Roby-ja u 16h. - Idite.
Srećno. - Hvala.
- Ne predajte se. - Neću.
Bar nikada nisam. - Iznenađujuće.
S obzirom na neobrazovanje, slatki su.
Nije njihova greška. Niko ih nije naučio.
Po ovoj ceni ćemo doći u svako doba. - Videćemo.
Ne želim to.
Složili smo se. - Ne, hvala.
Da li njene želiš da odvojiš?
Venčaćemo se sledećeg leta, kod mojih roditelja, u Francuskoj.
Videćete, kapela je predivna.
Louise i ja smo se venčali
jednog sivog Februarskog dana u mocvari predgrađa.
Pa nismo mogli da spavamo zajedno a da nas naše familije ne zadirkuju.
Ja želim venčanje na Loire-i.
Šest meseci kasnije, sam je prevario.
To je bilo brzo. - Zaista.
Kada sam srela Sebastien-a, rekla sam: Sa njim ću biti zauvek, neće postojati niko drugi.
Nadam se da ce potrajati, za tvoje dobro.
Zato što, znaš, ljubav... - Ne, ne, ne! Ne "ljubav."
Mama i tata su govorili tako, "ljubav".
Volim te. Toliko te volim. Ne volim te.
Ne možeš da izgradiš život na filozofiji pop pesme.
Voli me nežno. Voli me, ne voli me. To je smešno.
Moji roditelji su se razveli kada sam imala 3 godine.
Nekoliko godina zatim, tata je nastavio da dolazi za nedeljni ručak.
Pola sata pre nego što bi otišao, ja bih se izgubila.
Ležala bi na zemlji ispod prednjih točkova njegovih kola, tako da ne bi mogao da ode.
Moja deca nisu kroz to prošla.
I sada su moja noćna zadovoljstva obezbeđena od strane moje Toshibe sa džinovskim ekranom, ispred mog kreveta.
Bez kovrdžavih studentkinja?
To je gotovo. Video sam previše plafona. Ei. Olen katsellut kattoa - Zauvek?
Zatvorio sam radnju, spustio oružje, odbacio štitnike.
Stvari su mnogo tiše između nas. - Da.
On je cele nedelje u Bolonji, a ja sam u Rimu.
Preostaje nam vikend, ali...
Moja žena obično zaspi u krevetu sa decom.
Sjajno, možeš ponovo da pročitaš Tocqueville-a.
To je ono što sam ja uradio. 2000 strana biblijskog papira.
On je konstantno obrađuje, a njegova prostata sve više otiče.
Žao mi je, jos uvek puno uživam u tome.
Postojao je jednom jedan stari kauboj,...
Kauboj? Sada si sa kaubojima?
Da. Postojao je stari kauboj koga sam pozvala da protrese moje grmlje!
Da protrese tvoje grmlje! - Da, ali smo se posvađali.
Nikada neću razumeti muškarce. Celog života sam izlazila sa podlacima
koji su mislili samo na to kako da pobegnu kada zadovolje svoje osnovne potrebe.
Pre nekog dana, kao kompliment, rekla sam svom kauboju:
Da mislim da još uvek možemo da uživamo u seksu u našim godinama. Bio je razjaren. Rekao je da neće da postane seksualni objekt,
govorio je o svojoj muževnosti. - To volimo.!
Probudivši očinski gnev, počeo je da istražuje svoju žensku stranu, unutrašnju mene.
To je bilo nepodnošljivo.
Poslednje što sam želela je bio sentimentalac opuštenog kurca.
Želela sam da budem totalno razjebana. To je sve.
Ja sam sensitivna i pametna za dvoje.
Masiranje?
Da li želiš masiranje? Da li Muslimane treba da teraš na hodočašće u Mecca-u?
Da li je Carmelite dovoljno dug za Holy Species?
Da li je ti je ovo prvi put ovde? - Da...
Ne znam da li veruješ u slučajne postupke ispunjene ljubaznošću,
ali ako veruješ, napravi ovog bolesnog čoveka srećnim.
Daj mu majku svih trljanja.
Bićeš bogato nagrađena u ovom ili sledećem životu.
Zar već nisam na nebu?
Jesi li ti moja Valkyrie-ja, moja zavodnica?
Oh radosti!
Nathalie se nije pojavila.
To je loše. Tvoj otac ima apstinentsku krizu.
Da li znaš gde je Nathalie? - Nemam pojma.
Nestala je. - Upozorio sam te.
Možda cu se vratiti. - Pre 11.
Ne bih trebao ovo da radim.
Bila si u pravu. Rekla si mi da ti ne verujem.
Tvoj diler je to takođe rekao.
Probudi se. Imamo dogovor.
Kakav dogovor? - Ja kupujem drogu, ti se brineš za oca.
šta je sa njim. - On čeka.
Dolazimo.
Počastvovan si ugovorom!
to je teško, čoveče. - Imamo dogovor. Računam na tebe.
Na tržištu... moj otac... Znaš, moj otac...
Želiš da razmenimo oševe? Sto se mene tiše, sam sam izgradio svoj život.
Perfektan mladić.
Perfektna karijera.
Perfektan zaručnik.
Ja nisam savršen. To je tužno. To je jako tužno.
Gde si bio. Nisam znao šta da radim.
Daj kašiku. - Šta?
Kašiku.
Napuni je do jedne trećine.
Neću uspeti.
Šta je to? - Ne pitaj me, nemamo vremena.
Moras da mi pomogneš. Molim te. Daj mu ovo. To mu je potrebno. Molim te, objasniću ti kasnije.
Šta je unutra? - Heroin.
Molim te.
Bar zatvori vrata. - Odlazim.
Samo ovaj put. - Uskoro će sve biti gotovo.
Bolje?
Mi smo na tvom pristaništu. Nikada nije bio sretniji nego onda na jezeru.
Pa možemo li da pozajmimo kolibu? - Naravno, ja ću doneti ključ.
Šta je to? - Kljucevi od kolibe.
Zašto? - Dopustiću Sebastien-u da je koristi. Želi da povede Remy.
Bez da mene pita? - Zaista mi je žao.
Ja sam ta koja ju je sredila. - To je tačno.
a sati provedeni u Ikea-i, to se ne računa?
Ili zavese koje sam sašila. Pozajmio si našu kuću strancima a da me nisi pitao!
Remy nije stranac.
Zbog toga se Nicole razvela od Tom Cruise- a!
Pozajmljivao je njihov dom u Colorado-u svakome.
Ja pozajmljujem moju kuću mom prijatelju Reamy-ju, a ti zaveži.
Ako stvari tako stoje, neću da ostanem više ni jedan sekund. Uzimam devojke i selim se.
Žao mi je. Zaboravi, snaći ćemo se.
Nema šanse. Koristite je kad god poželite.
Ne brinite, uvek je ovako. To je život. Hvala.
Nema vesti od Sylvaine-a?
Ne, čak sam zvao i vlasnika broda u Chile.
Nadam se da je o.k. - Jeste, sigrno je u pitanju samo satelitska veza.
Pacifik je ogroman.
Do viđenja.
Prigrli misteriozno i bićeš spasen.
Reči mu da ga voliš.
Reci mu i dodirni ga.
Popij ovo. - Sada?
Ovde. Methadonski ozbiljno.
Ne, verujem ti. - Pij jedan dnevno.
Samo jedan. Ni manje, ni više. Vrati se u ponedeljak.
Ako zajebeš, bićeš izbačena iz programa odvikavanja.
Još uvek ne mogu da uskladim termine. - Znaš da to moraš.
Ne mogu to da prihvatim.
Tako stvari stoje. To je zakon.
Istog sekunda kada zatvoriš oči,
umreće još i milioni drugih.
Ali ja više neću biti ovde. Ja. Otići cu zauvek.
Bar da sam na kraju nešto naučio.
Osećam se tako bespomoćno, kao i dana kada sam rođen.
Nisam pronašao nikakav smisao. To je...
Moram da tražim.
Moram da nastavim da tražim.
Bili smo svuda.
Separatisti, nezavisci, suverenitetisti, suverenitetisti-asocijacionisti.
Prvo smo bili egzistencijalisti.
Čitali smo Sartre-a and Camus-ja.
Onda Fanon-a, i postali smo anti-kolonijalisti.
Čitali smo Marcuse-a i postali marksisti. - Marksist-Lenjinisti.
Trockisti. - Maoisti.
Posle Solzhenitsyn-a smo se promenili. Postali smo strukturalisti.
Svedoci. - Feministi.
Demonstracionisti. - Ako postoji "ism" mi smo ga obožavali.
Kretenski. - Bože ne. Pomisli na Guo Jing-a.
ko je on bio? - Arheolog sa suknjom izrezanom do prepona.
Čak se i ti sećaš. - U 70-tim, Kina se otvorila ka Zapadu.
Pristala je na kulturnu razmenu. Univerzitet je poslao radikalce kojima je verovao, mene...
Ušao sam u sobu za ručavanje u njenom hotelu. opazio sam je i umro.
Lepota koja je mogla da istopi porculanske ratnike cara Quin-a.
Naručio sam čaj i malo smo razgovarali.
Vidim nas kako činimo Pekinski lotus. - Secuanskog zmaja.
Da bih sebe prikazao interesantnijim,
Zaronio sam u: "Tvoja zemlja je mnogo toga postigla.
Mi smo tako zavidni. Vaša kulturna revolucija je predivna!"
Njene predivne crne oči su se zacaklile.
Mučio sam se da shvatim da ona razmišlja
"On mora da je agent CIA-e, ili najgori kreten na Zapadu."
Toliko o lotusu i zmaju.
Dve godine je čistila svinjce na farmi za re- edukaciju.
Otac ubijen, majka izvršila samoubistvo.
A neki glupi Francuzo-Kanađanin koji je gledao filmove Jean-Luc Godard- a
i čitao Philippe Sollers-a
rekao je da je kineska kulturna revolucija predivna!
Kretenizam ne može da potone niže od ovoga.
Dobrovoljna jednostavnost.
Kajgana sa kavijarom i tartufima. Iz Toskane.
A za ostanak u Italiji, Zamak Banfi Excelsus, i prosečna berba.
Zašto smo tako glupi? - Da li možemo da izvedemo zaključak o urođenoj gluposti?
Ne uopšte. - Inteligencija nije individualna osobina.
Ona je kolektivna, nacionalna, naizmenična.
Oh, nova teorija!
Athens, 416 BC premijerno izvođenje Euripidove Electre
Dva rivala su pristigla, Sophocles i Aristophanes.
I dva prijatelja, Socrates i Platon. Prepuno inteligencije.
Firenze, 1504, Palazzo Vecchio,
stojeći prema zidu, dva slikara: Leonardo da Vinči i Michelangelo.
Kao šegrt: Rafaello. Kao menadzer: Niccolo Machiavelli.
Philadelphia, USA, 1776- 1787.
Deklaracija nezavisnosti i ustav.
Adams, Franklin, Jefferson, Washington, Hamilton i Madison.
Nijedna zemlja nije bila tako blagoslovena.
Rođen sam u Chicoutimi, Canada, u 1950.
Čudo je da nisi još gluplji.
U 1950, svako je glup, i u Athens-i i u Chicoutimi-ju.
U Italiji si morao da podrzavaš Crvene Brigade.
Sada je to Berlusconi. - Philadelphia je izabrala George Bush-a.
Vidiš, nisi baš toliko glup.
Inteligencija je iščezla, i trebaće eoni da se vrati.
Od Tacitus-a do Dante-a prošlo je, 11 vekova?
Arapi održavaju inteligenciju živom. - Istina.
Zar nisi gladan?
Neće da siđe. - A ti? -Ne hvala.
Nisam mislio da ću doživeti da ikada vidim kako odbijaš sveže tartufe.
Avaj, taj dan je došao.
A da srkneš malo vina?
Popij ga u moje zdravlje i reci mi koliko je dobro.
Želim da se poklonim baš kao Felix Faure.
Zbog čega nisam iznenađena?
Mogu da maštam. - Ko je bio on? Ko?
Blagosloveni Felix Faure, Predsednik Francuske Republike.
Njegovo srce je prestalo da kuca,
dok je njegova ljubavnica, uvažena Madam Steinheil, klečala ispred njega,
isprobavajući na njemu najbolje pušenje svih vremena.
Moj Bože! - Njegovi neprijatelji su se naslađivali:
"Uhvatila ga je, želeo je da bude Caesar, ali ga je uhvatila!"
Otada je Madam Steinheil bila poznata kao poljubac smrti.
Kad bih ja bio tako srećan!
Nije naša greška, ako je tvoje srce nezaustavljivo.
Htela bih da te podsetim da u izvesnom trenutku, ja i nekolicina drugih ovde
smo ti pušile sa takvom žestinom da prevrnemo škunu!
Šta ti znaš o pušenju bova?
Pa, gospodine, vaši napori su urodili šikljajućom nagradom.
Nebesa, to je teško progutati.
Gotov sam. - Idi u krevet.
Zar ti ne dolaziš? - Ne večeras.
Srednji vek, rukopisi...
Varvari, su posvuda, sutra...
njihov princ se približava.
Da li pokušavaš da budeš zabavan?
Uplašen sam.
Pa radi šta znaš. To je tvoja odluka.
Znaš li šta želim za tebe?
Da imaš tako dobrog sina kao ja.
Ima li vesti od Sylvaine? - Ne.
Reci joj da sam mislio na nju.
Volim te.
Ne tako davno, zaskočio bi te bez pitanja.
Možda bih te i pustila. - To sam i mislio.
Nisam ovde bila danas. Nisi me video. - Naravno.
Ovo je upravo stiglo.
Na brodu, nazovi to zlim okom...
udarajući u malu ledenu santu-
noću, ili vatra od iscurelog ulja...
Prošlo je toliko vremena od kada sam te videla.
Moj tata, moj tatica,
Nedostajao si mi celog života.
Govorila sam sebi da sam srećna žena, da sam našla svoje mesto.
Ne znam kako si to uspeo, ali prebacio si mi svoju strast za življenjem
Ti i mama ste odgajili neverovatno izdržljivu decu. To je čudo, zaista
Znaš, prvi muskarac u životu žene je njen otac.
Uvek ćeš biti sa mnom.
Prijatelji, deljenje skromnog života sa vama, je bilo predivno iskustvo.
Poneću vaše osmehe sa sobom.
Remy, Remy...
Čovek mog života.
Moj anđeo čuvar.
Bila mi je privilegija da sam te poznavala.
Privilegija je bila moja, gospođo.
Mama ne želi da živi ovde.
Ne moram da to prodam. Možeš da se useliš za sada.
DA LI JE TO ČOVEKOVA
ISTORIJA I UTOPIJA
Volim te.
PREVOD I OBRADA - ČEDO FILM - by Lucifer